Armáda klaunov

Od 7. do 20. augusta sa na Zaježovej pri slovenskom Zvolene konalo podujatie s názvom Ecotopia. Jeho hlavnou témou bolo Umenie a aktivizmus. Každý, kto prišiel mal možnosť pripraviť si vlastnú prezentáciu a podeliť sa o svoje znalosti a skúsenosti. V prvý týždeň patrili medzi najzaujímavejšie workshopy bezpochyby workshopy o priamej akcii a Armáde klaunov. Oba robil jeden sympatický mladík z Belgicka, s ktorým sa mi podarilo urobiť nasledujúci rozhovor práve o Armáde klaunov.

Celý rozhovor je možné vypočuť si a/alebo prečítať na www.priamaakcia.sk

* Ahoj Johan, otázka na úvod - workshop o Armáde klaunov bol aj o celkovej histórii klaunov. Aká teda je?

Klauni tu boli stovky rokov. Takmer vo všetkých kultúrach v rôznych spoločnostiach na celom svete existovala postava, ktorá by sa dala nazvať klaunom. Samozrejme, nie vždy sa tak nazývali, keďže to slovo sa objavilo až neskôr. Čo však všetkých týchto rôznych klaunov spájalo bolo to, že išlo o postavy, ktoré boli postavené mimo bežné pravidlá spoločnosti. Vďaka tomu sa im často darilo tieto pravidlá podkopávať. To znamená, že klaun je politická postava. A toto sa v posledných storočiach vytratilo. Ľudia dnes poznajú klauna z cirkusu, kde účinkuje v obmedzenom prostredí. Skutoční klauni však v takomto prostredí nepôsobili. Klaun sa nachádza uprostred spoločnosti a nie je podriadený pravidlám cirkusu. S Armádou klaunov sa snažíme oživiť chápanie klauna ako politickej postavy, ktorá dokáže narúšať bežný poriadok spoločnosti a takýmto spôsobom spochybniť legitímnosť autorít.

* Aké je politické pozadie tejto postavy. Ako sa klaun stal politickou postavou?

OK, v prvom rade, ak hovoríme o histórii klaunov v západnej Európe, odkiaľ pochádzam, počiatok by sme mohli hľadať v stredoveku. Týka sa ľudí, ktorí sa narodili v dedinách ako mrzáci a invalidi. Ľudia nevedeli, čo s nimi, pretože žili v predstave o bohom stvorených bytostiach, do ktorej títo mrzáci určite nezapadali. Často boli teda vyhnaní z dedín a prijatí na kráľovských dvoroch. Zvyčajne nešlo o nejaké milosrdenstvo. Brali si ich hlavne preto, lebo bolo zaujímavé pozerať sa na nich, boli skutočne hlúpi a dvor sa z nich mohol vysmievať. Často boli fyzicky a sexuálne zneužívaní a často pri tomto zneužívaní zomierali. Veľa ich tiež spáchalo samovraždu. Avšak počas 17. storočia, najmä vo Francúzsku, začali vznikať skupiny hercov, ktorí sa učili ako budiť dojem mrzáka, či mentálne chorého človeka. Takto mohli podrývať zaužívaný poriadok v spoločnosti. Ak totiž niekoho chápu ako osobu, ktorá nevie, čo hovorí, veľmi na tom nezáleží. Ak by to, čo hovorí, vravel niekto normálny, pravdepodobne by skončil s useknutou hlavou. Keď to ale povie blázon, tak človek sa na tom skôr zasmeje. Preto títo herci začali využívať postihnutie ako nástroj na podkopávanie bežného poriadku.  

* Ako dnes vyzerá bežná akcia klaunov od začiatku po jej koniec?

To bude asi ťažké vysvetliť, pretože rozličné skupiny klaunov používajú rôzne stratégie, ako zorganizovať akciu. Akcie, ktoré organizujeme so skupinou v Belgicku sa napríklad tiež dosť líšia. Niekedy ich pripravujeme, spoločne vymýšľame koncept, ako zaujmeme médiá, ako to médiá príjmu, aké máme informácie o mieste, kam ideme, zháňame rôzne dôležité informácie o akcii a podobne. No niekedy len zavolám kamošovi a spýtam sa: „Čo dnes porábaš?“, oblečieme sa ako klauni, sadneme na vlak do Bruselu a urobíme nejakú akciu. Napríklad jedna z akcií, ktorú sme zorganizovali úplne impulzívne, bola návšteva pobočky Lockheed Martin, ktorý je jedným z hlavných dodávateľov vojenskej techniky. Bolo to pred pár mesiacmi, kedy bolo tretie výročie invázie do Iraku. Sedeli sme vo vlaku a zrazu nás napadlo, že by sme mohli ísť do ich pobočky, vedel som adresu, a mohli by sme im poďakovať za udržiavanie mieru v Iraku za posledné 3 roky. A tak sme aj urobili, čiže, vlak, metro, bus a ocitli sme sa pred tou veľkou budovou s kanceláriami rôznych firiem a vošli sme do hlavnej haly. Nikdy predtým sme tam neboli, takže sme sa rozhliadali, kde nájdeme kancelárie Lockheed Martin a na stene sme zbadali, že je to na piatom poschodí. V hlave však sedel chlapík z bezpečnostnej služby, ktorý si za svojím stolom čítal noviny. Zbadal tam dvoch klaunov v kostýmoch a s pomaľovanými tvárami, vykukol spoza novín a nevedel, čo má urobiť, či má volať políciu alebo sa má smiať. Nakoniec ale neurobil nič, čo bolo dosť zvláštne, lebo sme čakali, že aspoň niečo povie, alebo sa niečo spýta, že čo chceme... Neurobil však nič! Len tam sedel. Najprv sme chvíľu váhali, lebo, ok, on nerobí nič, tak čo urobíme my. Tak reku, ideme do výťahu. Stačili sme tlačidlo vo výťahu, urobili to piiing... a vyšli sme na piate poschodie. V kanceláriách bolo úplne ticho, prázdno. Celé poschodie prázdne kancle, čo bolo opäť dosť zlaštne. Tak sme sa tam začali prechádzať „Helou, helou, sú tu klauni“. Keď som sa v jednom rohu obzrel, zbadal som týpka so zelenou parochňou, čo bolo ešte divnejšie, lebo podľa mňa ľudia, ktorí pracujú v Lockheed Martin by asi nemali nosiť zelené parochne. Tak sme k nemu prišli a zistili, že tam majú party, niečo ako recepciu a ukázalo sa, že to nie je Lockheed Martin, ale iná firma a že Lockheed Martin sa pred dvomi týždňami presťahoval inam. Aspoň nám ale pomohli nájsť ich nové priestory, no nakoniec sme tam už nešli.

* Teraz by si možno mohol predstaviť Armádu klaunov. Ak som to dobre pochopil, si jedným z jej prvých vojakov. Mohol by si teda vysvetliť, o čo ide a takisto tú kontroverziu: na jednej strane použitie klauna a na strane druhej pojem armáda.

Najprv ťa musím sklamať, lebo nie som jedným z prvých vojakov. Armáda klaunov existuje od roku 2003. Začala vo Veľkej Británii. Dali sa dokopy najmä kvôli prípravným podujatiam pred zasadaním G8, ktoré sa uskutočnilo v lete 2005 v Škótsku. Podarilo sa im získať veľa priestoru v médiách. Odtiaľ som prevzal túto myšlienku do Belgicka a rozbehli sme tu vlastnú Armádu klaunov. No už predtým tu boli ľudia, čo robili veci okolo klaunov. Nie som teda nejakým skutočným zakladateľom Armády klaunov. Ale priame akcie som robil aj predtým, išlo preto skôr len o prijatie tej myšlienky. Veľmi ma zaujala kreativita celej tejto veci. Použiť klauna. 
Armáda klaunov funguje na tenkej hranici medzi úplným chaosom a úplným poriadkom. Preto ten názov. Klaun je stelesnením postavy, ktorá predstavuje chaos, pretože sa nepodriaďuje žiadnemu pravidlu. Vytvára si vlastné pravidlá a celý čas ich aj mení. Druhou tvárou je koncept armády, čo je asi tá najkrajnejšia forma úplného poriadku a hierarchie. Vždy striedame tento koncept úplného chaosu a disciplíny. Na druhej strane sme aktivistami, ktorí robia workshopy, cvičia sa ako pripravovať akcie, ako rýchlo medzi sebou komunikovať, ako dosiahnuť náš cieľ. Tým môže byť čokoľvek, napríklad zablokovanie celej diaľnice, čo sa udialo počas summitu G8 a čo bola jedna z najúspešnejších akcií, kedy sa podarilo zmariť prístup delegátov do hotelu. Vyžaduje to dosť veľa organizácie, nemôžeš len tak vypustiť bandu klaunov na diaľnicu, musí tam byť istá forma organizácie. Keď sa na to ale pozrieš, vyzerá to ako úplný chaos, akoby tam nebola žiadna organizácia. Nejak tak to funguje. Celý čas používame tento kontrast. 
Ďalším príkladom je, že skutočne pochodujeme ako armáda. Jednou z prvých akcií, kde som však nebol a nešlo o nejakú priamu akciu, bola akcia v Edinburghu pár dní pred blokádou. Armáda klaunov tam bola na pochode Make poverty a history, kde bolo 200 tisíc ľudí. Tu prišli všetci klauni a aby upozornili na ďalšie akcie pochodovali v tom dave ako skutočná armáda, kolóna 150 klaunov. 
Existuje niekoľko povelov kvôli komunikácii, ktoré sa používajú vo všetkých bataliónoch v Európe, takže môžeme medzi sebou komunikovať, vieme, aké povely môžeme použiť, ako organizovať náš pochod a napríklad keď niekto v jednom momente zavelí „rozptyl!“, všetci klauni sa rozpŕchnu na všetky možné strany, ktoré si dokážeš predstaviť. V jednej sekunde tu máš absolútny poriadok, v druhej chaos a každý klaun robí to, čo chce, reaguje s okolitým prostredím, predmetmi, ľuďmi, zvieratami, čímkoľvek.

* V ktorých krajinách existujú skupiny Armády klaunov?

Začalo to vo Veľkej Británii, batalióny sú aj v Holandsku, Nemecku, Francúzsku, Belgicku, Švédsku a dokonca aj v Brazílii. Väčšinou je to ale vec Európy.

* Ktoré akcie považuješ za najviac a najmenej úspešné. A tiež by som sa chcel spýtať na celkové chápanie toho, čo sa označuje ako úspech.

Povedal by som, že úspech alebo zlyhanie sa netýka cieľa, ale toho, ako dobre dokážeš hrať úlohu klauna a prispôsobiť sa akejkoľvek situácii, do ktorej sa dostaneš. Viem o veľmi zlom klaunovaní. Napríklad v jednom momente počas protestov proti G8, kde bol karneval radosti, dva dni po akcii Make poverty a history, sa konal anarchistický protest, ktorý vyústil do veľkých nepokojov. Došlo k tomu, že skupina asi 50 ľudí z čierneho bloku bola obkľúčená zásahovou jednotkou. Nato prišli klauni a snažili sa odvrátiť pozornosť polície, aby sa im podarilo ľudí z čierneho bloku vyslobodiť. Videl som video z tejto akcie, ale podľa mňa to bolo zlé klaunovanie, lebo použili skutočne konfrontačný postoj voči polícii, čo nie je stratégia Armády klaunov, pretože ide o to, aby si narušil logiku autorít. Nakoniec sa im to ale podarilo. Môžeš sa spýtať či Armáda klaunov prispela k vyslobodeniu ľudí z čierneho bloku. Ja neviem. Každopádne to bolo zlé klaunovanie. Preto by som povedal, že to bola neúspešná akcia. Ak hovoríme o úspechu z hľadiska cieľa akcie, pre klauna sa tento rozdiel stráca, lebo klaun je o zlyhaní. Klaun používa koncept zlyhania, lebo o tom je byť klaunom. Keď si spomenieš na nejaké klaunovanie, napríklad aj v cirkuse, často je tam jeden múdry a hlúpy klaun. Hlúpy sa snaží imitovať a byť dobrým, múdrym klaunom, ale nejde mu to. Stačí malý detail a celá vec sa mení na úplný nepodarok. Takže zlyhanie je s klaunom vždy späté. Nedá sa povedať, že moja akcia bola úspechom alebo zlyhaním. To je teória. Ak sa na to však chceš pozerať z hľadiska cieľa, že chceš uskutočniť nejakú priamu akciu, povedzme blokovanie diaľnice, tak keď ti to nevyjde, môžeš povedať, že to bolo zlyhanie, lebo som neprekazil presun delegátov G8 do hotela. Robíš však úplne iný záver ako robí klaun. Podľa mňa klaunovanie ti v tomto môže pomôcť, lebo kopec aktivistov začne byť po čase frustrovaných. Organizujú veľa akcií alebo dávajú veľa úsilia do organizovania týchto priamych akcií a tie nevyjdú, napríklad preto, že ich zatknú ešte predtým ako sa dostanú na miesto akcie. Klaunovi však na tomto nezáleží, lebo si užije kopec zábavy a zosmiešni kopec policajtov, vidí ho alebo ju kopec ľudí. Podľa mňa jediným alebo hlavným cieľom, ak sa vrátime späť k histórii klaunov a vynecháme tieto špecifické ciele ako napríklad blokovanie niečoho alebo preniknutie niekam, je subverzia bežnej spoločnosti a preniknutie do jednotlivých stránok spoločnosti.

* Aká bola podľa teba tá najzábavnejšia akcia?

Najzábavnejšie bolo, keď sme boli na EuroMayDay pochode v belgickom Liege. Tento Európsky prvý máj si bral na mušku problematiku flexibility práce a práce bez istôt. My, ako klauni, sme sa dali do úlohy flexibilných pracujúcich, ktorí zháňajú prácu. Akože sa ideme predať. Mali sme na sebe tabuľky s heslami ako „Viacfunkčný“, „Vždy k dispozícii“, „24 hodín denne 7 dní v týždni“. Boli tam médiá a my sme sa tvárili, že skutočne hľadáme prácu, a že ak o niečom viete, zavolajte nám. Chodili sme po agentúrach s príležitosťami dočasného zamestnania, do pracovných agentúr, ktoré poskytujú napríklad prácu v továrňach, ale napríklad len na týždeň a bez pevnej zmluvy, s len málo právami a podobne. A bola to fakt sranda. Niekedy pochopili našu logiku a smiali sa s nami a to je OK. Ale stále je to podkopávanie akceptovaného poriadku. Si v interakcii s ľuďmi za tými pultmi. Oni tiež len robia svoju prácu, sú to tiež len pracujúci. Zároveň sa ti však darí byť v interakcii s ďalšími ľuďmi v tých priestoroch. Niekedy, a tu sa dostávam späť k chápaniu klauna, pracujúci prijmú svoju situáciu veľmi ľahko. Myslia si, že nemôžu zmeniť pravidlá v spoločnosti. Ako klaun im však môžeš ukázať, že tieto pravidlá balansujú na tenkej čiare a že je ich možné podrývať oveľa ľahšie ako by si ľudia mohli myslieť. Nie je to len o autoritách. Klaun si berie na mušku každého v spoločnosti.

* Posledná otázka. Premietali sa tu dve videá Armády klaunov. Pri ich sledovaní som mal pocit, že „toto chcem aj u nás!“ Kde sa dajú zohnať tieto videá a čo je potrebné pre vytvorenie bataliónu Armády klaunov v nejakej krajine?

Videá je možné nájsť na webe, teraz si spomínam len na jednu adresu www.clownarmy.org, kde nájdeš odkazy na ďalšie stránky bataliónov  Armády klaunov. Ďalšie adresy ti môžem poslať neskôr. No a ak chceš začať s Armádou klaunov v nejakej krajine, stačí navštíviť tú stránku, alebo môžeš nakontaktovať mňa. Som v kontakte s ďalšími klaunmi v celej Európe, takže by sme mohli nájsť klauna, ktorý by mohol prísť na nejaký čas. Klaunský workshop trvá 2 až 4 dni. Ak chceš nejakého klauna alebo chceš pripraviť nejakú akciu a nacvičiť si niečo, tretí a štvrtý deň je skôr už o samotnej akcii a ako ju zorganizovať. Klauni nežiadajú žiaden honorár, iba preplatenie cestovných výdajov. Keď sa teda nejaká skupina rozhodne, že chce vytvoriť batalión, stačí len zaplatiť cesťák, takže to vyjde pomerne lacno.

* OK, díky moc.

Žiaden problém.

Rozhovor bol robený na Ecotopii 13.8.2006, zhováral sa Michal Tulík (PA-Bratislava).
Odvysielané 15.8.2006 v online rádio relácii Priamej akcie v študentskom rádiu TLIS (www.tlis.sk).